www.HoundDawgs.org
TAPAHTUI 4. KESÄKUUTA 1989
Mitä helvettiä? - Mitä tapahtuu?
Jessus!
Aalto ilmestyi tyhjästä.
Vesimuuri tuli päälle kuin rahtijuna -
ja katosi saman tien.
Olimme yhtäkkiä ylösalaisin. Vesi tulvi kajuutan portaita.
Jim!
Mitä helvettiä tapahtui?
Kaikki on hyvin? - Mitä horiset? Vene uppoaa.
Ei uppoa. Vesi nousee vain vedenpinnan tasolle.
Me kuollaan!
Pitäkää kiinni!
Ottakaa kaikki, mitä saatte. Perähytti on korkeimmalla.
Näillä mennään.
Mitä teet, Rick?
Hätävalo. - Vauhtia, Phil.
En voi tulla sinne. - Vauhtia, Phil.
Sisään sieltä.
KOLME TUNTIA KAATUMISESTA
Mitä nyt tehdään? - Syö tästä.
Me kuolemme. - Lopeta tuo.
Vene hajoaa. Myrsky tai rahtialus tulee.
Pysytään rauhallisina. Se on tärkeintä.
Kaikki järjestyy.
Koetetaan kääntää vene.
Ei onnistu. - Miksei?
Kolmirunkoalusta ei voi kääntää.
Suunniteltu päin persettä.
Tehdään jostain masto ja seilataan ylösalaisin.
75 % veneestä on veden alla. Ei sitä voi ohjailla.
Meillä on ruokaa.
Ja vettä. Tuhansia litroja tankeissa.
On vain pakko odottaa. Kaikki järjestyy.
Sopeutuminen oli ainoa selviytymiskeino.
Heidän piti hyväksyä tilanne.
Mutta he miettivät vain pelastumista.
4. PÄIVÄ
Silvontaa. - Ruumiinavaus.
Etpä rakentanut pakoaukkoa. - Nyt joku kuulee signaalin.
Kauanko siihen menee?
En tiedä. Veneitä liikkuu vähän. Ehkä joku lentokone.
Kuinka lähelle pitää tulla? - Riippuu tilanteesta.
LÄHDE TONGALLE
Suunniteltu lähtöpäivä meni ohi. Miehistö perui lähtönsä -
joten piti löytää nopeasti uusi.
Katso tätä, Jim. - Halusin lähteä hyvän sään aikana.
John Glennie. - Jim.
Millainen sää Tongalla on? - Tropiikin aurinkoa ja rantoja.
Kauniita naisia. - Kuulostaa hyvältä.
Kokille olisi tarvetta. Oletko purjehtinut?
En ikinä.
Vähän.
Ei sillä ole väliä. Tarvitsen silmäpareja vartioon.
Kauanko matka kestää?
Kaksi viikkoa. Pasaatituulet puhaltavat tähän aikaan vuodesta.
Tulkaa tsekkaamaan.
Pieni tauko tekisi sinulle ehkä terää.
Entä sinä? - Ehkä.
Oikeasti? - Miksei?
Käyn lääkärillä huomenna, mutta vaara taitaa olla ohi.
Se paranee.
Mahtavaa.
Rose-Noelle odottaa. Mitä sanot?
Kirjoita ylös. - Älä viitsi, Martha.
Olen tosissani. Kirjoita ylös. - Mitä?
Ihmiset, joille kerron, että olet hukkunut.
Olisit vähän luottavaisempi.
Et ole ikinä ollut vesillä. Osaat hädin tuskin uida.
Päätimme pitää tauon. - Emme tällaista.
Kokkaat kellon ympäri ja oksennat merisairaana.
Olen pahoillani, mutta minun on pakko lähteä.
En tarvitse testamenttia vaan nimen ja numeron USA: Ssa.
Tarvitset tätä. Odotan autossa.
Hän se osaa valita oikean hetken. Juuri ennen lähtöä.
Martha varmaan miettii kaikkein pahinta...
En minäkään tästä tykkää, mutta hyvä, että olet lähdössä.
Se on tärkeää. Muuten jäisit katumaan.
Hyvästellään tässä. - Etkö tule veneelle?
En tykkää julkisista hyvästeistä. Eikä taida tykätä Marthakaan.
Ole varovainen.
Älä putoa yli laidan. - En putoa.
Nähdään parin viikon päästä.
Nähdään. Rakastan sinua.
Tämä tekee hänelle niin hyvää.
Hei sitten, isä.
Hei hei, kulta. - Olkaa kiltisti.
Älä nyt. Pidetään toisistamme huolta.
Missä kaverisi?
Onko hänellä kaikki hyvin?
Piristy nyt. Kaikki käy hyvin päin.
Mieti, miltä jälleennäkeminen tuntuu. Hän käy taatusti kuumana.
Ei ole kyse siitä. Meillä on tulossa ero.
Auta Philiä, Jim.
Olin odottanut seikkailua pitkään.
Ikävä kyllä eri seurassa kuin piti, mutta onneksi oli sentään miehistö.
Tongalla miehistö vaihtuisi.
Matka veisi minut takaisin eteläiselle Tyynellemerelle.
Uusia alkuja, rakkautta ja seikkailuja.
Rose-Noelle oli silmäteräni, kotini, turvapaikkani.
Mitä sanot, Jim?
Hän vaikuttaa merisairaalta. - Kyllä hän pärjää.
Ole hyvä.
Uuden-Seelannin säätiedotus.
Pohjoissaaren itärannikolle odotetaan voimakasta myrskyä.
Tuulennopeus voi olla 100 km/h ja aallot yli kuusimetrisiä.
Koko itärannikko...
...varoitus rannikolle Terawhitistä Cape Egmontiin.
Tuo oli musiikkia korvilleni. Meillä olisi myötätuuli -
joka lennättäisi meidät Tongalle paljon nopeammin.
Mitä hän tekee?
Ehkä hän kaivaa lisää purjeita.
Koneen pitäisi lentää läheltä. - Milloin meidät löydetään?
Mitä hän muistaa minusta? Meistä?
John? - Viisi päivää.
Viiden päivän päästä ollaan turvassa.
Oraakkelin mukaan.
Arvioin, että olisimme 140 merimailia itärannikosta.
Kotimaan lennot eivät huomaisi hätäsignaalia.
Oli toivottava kansainvälistä lentoa.
En saa happea. Mene sinä välillä tuonne.
Ei voi mennä enää kauan. Jonkun on kuultava signaali.
Kyllä joku kuulee. Meillä on käynyt tähän asti tuuri.
Miten niin meillä on käynyt tuuri?
Kukaan ei ollut kannella, kun aalto iski.
Ei olisi laskettu laahusankkuria. - Se oli sinun ideasi.
Mitä yrität sanoa? Osasit odottaa myrskyä.
Sinä vaaransit meidän henkemme.
Purjehtimisessa parasta on lähteminen ja saapuminen.
Avomerellä seilaaminen on maailman tylsintä.
Huonon sään jännitykseen ja vahtivuoroihin kyllästyy.
Minä halusin nähdä maailmaa. Vene oli kotini.
Hän osaa hommansa.
Nyt on hyvä vauhti.
Vene on vauhdikas, kuten parhaat naiset.
Jäikö joku odottamaan sinua? Vai odottaako Australiassa?
Toivottavasti joku purjehtii kohti minua.
Kuka kuvassa sitten on? - Alkuperäinen Rose-Noelle.
Tahitilainen prinsessan, jolta vene sai nimensä. Elämäni rakkaus.
Rakastatko häntä vielä? - Sydämessäni.
Vauhti on aika kova. Ei kai meillä niin kiire ole?
Yritetään päästä pitkälle ennen iltaa. Sää on muuttumassa.
Mitä se tarkoittaa?
Tulossa on myrsky, johon me tähtäämme.
Se iskee kohta. Sitten päästään purjehtimaan tosissaan.
Tieto on vaarallista.
En tykkää tästä yhtään.
Phil oli varsin kokematon. Hänen pelkonsa tarttui muihin.
Kauanko tämä kestää?
Tietäisitte tästä, jos olisitte kuunnelleet säätiedotuksen.
Myrsky vie meidät Tongalle asti.
Tähtäsitkö myrskyyn tarkoituksella?
Kutsu rannikkovartiostoa.
Helikopteri hakee meidät pois. Rannikkovartiosto?
Se on vain lähiyhteyksiä varten. Ei sinua kukaan kuule.
Miksi vain lähiyhteyksiä varten?
Koska minulla ei ole lupaa. - Miksei ole?
Radiopuhelin on turha. Merellä ollaan meren armoilla.
Haista paska! Vene kaatuu.
Ei kaadu. Vene ei voi kaatua.
Olen seilannut tällaisella 40000 merimailia.
Joskus 20 vuotta sitten?
Rakensin veneen itse. Sillä on ylitetty Tasmaninmeri.
Olet turvassa, Rick. Rauhoitu.
Onko laahusankkuria? - Miksi?
Se tasoittaisi myrskyssä pomppimista.
Onko sinulla sellainen? - Totta kai.
Laske se, niin vauhti hidastuu. - Ei käy.
Se on upouusi ja kallis.
Tuuli kääntyilee. - Äänestetään.
Ei tämä mikään demokratia ole. - Haista paska! Missä se on?
Anna se tänne.
Pidä kiinni.
Käytä narua.
Valmis?
Suurin virheeni oli se -
annoin kauhistuneiden, kokemattomien miesten jyrätä.
Aallot hakkasivat venettä kuin tulitaistelu.
Se voi pelottaa, jos siihen ei ole tottunut.
Mitä tuo oli? - Pussi meni mutkalle.
Mennään selvittämään se. - Liian vaarallista.
Siinä voi mennä sormet ja kädet.
Päästetään se irti. - Ei. Peräsinvarsi on jumissa.
Nyt istutaan ja odotetaan.
Ei sitä voi jättää noin. - Minä olen kapteeni.
Käykää nukkumaan. Hoidetaan homma aamulla.
Tämä saa hymyn huulille.
Mikä se on? - Hätäsignaali.
Joku lentokone huomaa signaalin.
Vaaransit meidän henkemme. Vakuutusrahojako janoat?
Ei minulla ole vakuutusta. Luotan jumaliin, en rahanimijöihin.
Se on minun paikkani.
Mitä jos aalto kääntää veneen? Miten käy veden kanssa?
Ei niin käy.
Täytyy tehdä pakoaukko.
Et todellakaan tee veneeseen reikää.
Olen antanut veneelle kaikkeni. - Ihan sama.
Meidän henkemme on pelissä. Minä teen sen, jos sinä et.
Teki pahaa katsella. Ihan kuin hän olisi satuttanut rakastani.
Rickille ei kannata ryttyillä, kun hän jotain päättää.
8. PÄIVÄ
Ulospääseminen ei helpottanut tilannetta.
Miehet tajusivat tilanteen, ja mieliala laski entisestään.
Toivo pikaisesta pelastuksesta hiipui.
Rick...
Valo.
Se syttyy taas pian.
Se siitä.
Nyt olimme omillamme, lento- ja laivareittien ulkopuolella.
Tuulen, virtausten ja jumalten armoilla.
Pystyimme päättämään vain omista toimistamme.
Tulkaa auttamaan, Rick ja Jim.
Meidän piti lopettaa kinastelu ja puhaltaa yhteen hiileen.
Anna tänne.
Hyvä.
Tule apuun, Phil. - En ehdi.
Miksi edes yritätte? Tuo on ihan turhaa.
Tehdään vene näkyvämmäksi.
Mitä muuta siellä oli? Varo vähän.
Relaa. Se oli vahinko. - Nenästä tulee verta.
Ryhdistäydy, senkin mäntti.
Ruokaa aletaan annostella. - Kuka niin päätti?
Ei tiedetä, kauanko ollaan täällä.
Sinä saat sukeltaa purjeet huomenna.
Veneellä ei voi purjehtia ylösalaisin.
Päätökset tehdään vastedes äänestämällä.
Oletko entinen kyttä? Anna olla, Rick.
Tunnepuolesi huutaa apua. Olet kuin vanki.
Luota jumaliin. - Tunge uskontosi perseeseen.
Anna kaali tänne, Rick. Missä parempi veitsi?
Tässä on tonnikalaa. Jossain päin paattia on sitruuna.
Siinähän se.
Kun olin vasta poikanen.
Halusin maailman ääriin purjehtia.
Niin halusin elää.
Keskellä meren selkää.
Merimiehen henki.
Seilaa maailman ympäri.
Puoli vuotta vuotavassa veneessä.
Onneks olen edes hengissä.
Mikä tuo oli? - Uusiseelantilainen klassikko.
Pakko päästä ulos.
Rickistä tuntui, että hän menetti Jimin kuin tyttöystävän.
Tai hänen päässään liikkui jotain muuta.
Jimin tyttöystävä Martha alkoi huolestua.
Jimin olisi pitänyt jo ottaa Tongalta yhteyttä.
Olimme ajelehtineet kolme viikkoa, eikä meitä edes etsitty.
Kai se toimii. En ole käyttänyt sitä aikoihin.
Ette saa yhteyttä. - Mitä sanoit, Darren?
Ette te saa yhteyttä. Gordon voi soittaa.
Hän sopi Johnin kanssa. - Mitä tarkoitat?
Gordon soittaa hänelle.
John ei voi soittaa, sillä radio on laiton.
Niin he sopivat. - Miten niin?
Kuulin heidän puhuvan siitä. Gordon soittaa ja kertoo säätiedotuksen.
Mikset sanonut mitään? Isä ei olisi lähtenyt matkaan -
jos hän olisi tiennyt laittomasta radiosta.
Haloo? Miten tämä toimii?
Haloo?
Tervetuloa.
He ovat jossain täällä.
Kokeillaanpa sitten.
6128,6. Niin me Johnin kanssa sovimme.
Kello on pian puoli yhdeksän. Ehkä hän on kuulolla.
Kuuleeko Rose-Noelle?
Kerro sijaintisi.
28 astetta eteläistä leveyttä.
28 astetta eteläistä leveyttä? Vahvista tieto, Rose-Noelle.
28 astetta eteläistä leveyttä. Niin hän sanoi.
Jokin oli pielessä. Olin täyttänyt vesisäiliöt ennen lähtöä.
Mihin vesi oli joutunut?
Ensimmäistä kertaa epäilin selviytymismahdollisuuksiamme.
Milloin tsekkaat vesisäiliöt, John?
John?
Tsekkasin ne jo.
Ja?
Ne ovat tyhjiä.
Miten niin? Eikö meillä ole vettä?
Hetkinen. Kehuskelit vesimäärillä.
Tuhansilla litroilla. Niitäkö ei enää ole?
Mitä tapahtui?
Mihin vesi meni? -Säiliöt varmaan tyhjenivät, kun vene kaatui.
Miten? - Säiliöissä on ilmaventtiilit.
Mikset sanonut mitään? - Pysytään rauhallisina.
Helvetti!
Hyväksykää tosiasiat. Meitä odottaa kuolema.
Masto ja annostelu on ihan turhaa.
Olemme mennyttä. Haistakaa paska!
Varo nyt!
Veitsi!
Hae veitsi takaisin! Sinä sen pudotit.
Minulla on sinulle lahja. Vedä nämä jalkaan ja häivy.
Ala uida. Hyvästi, Phil.
Turha syyttää minua, jos vesi loppui.
Senkin läski surkimus. - Lopeta, Rick!
Päästä irti.
Menen etsimään purjeita.
Oletko tyytyväinen? - Mistä moinen mielen muutos?
Koska olet vaaraksi, Rick. Sekoat, kun jokin menee pieleen.
Minä haen purjeet. - Ei, minä menen.
Minä tiedän, missä ne ovat, Phil. - Niin tiedän minäkin.
Haistakaa paska koko sakki.
Entä jos hän ei selviä? - Jääpä meille enemmän.
Nyt menit liian pitkälle, Rick.
Menit liian pitkälle.
Jessus.
Rick ei kestänyt sitä, että tilanne karkasi käsistä.
Hän syytti aina jotakuta, useimmiten minua.
Tajusin vasta myöhemmin, mistä oli kyse.
Hän tunsi aikansa käyvän vähiin.
YHDYSVALTAIN SUURLÄHETYSTÖ
30. PÄIVÄ
Rose-Noelle ei ole saapunut Tongalle.
Kuuliko kukaan John Glennien sanovan mitään reitistä?
Lähdöstä on jo kuukausi.
Vastaa, Rose-Noelle. Kuuluuko?
Haloo?
Rose-Noelle?
Luojan kiitos. Minä arvasin.
Me selviämme.
Se oli merkki.
Tiesin, että meistä huolehdittiin.
Ei täällä ole kalaa. Mikään ei elä näin kaukana maasta.
Olemme kuin aavikolla. - Pakko kokeilla.
Voidaanko saada vesiannos nyt? - Ette.
Sateesta ei ole tietoakaan.
Katsokaa tätä.
Olen miettinyt. Vene kaatui suurin piirtein tässä.
Virtaus vie meitä tuohon suuntaan 10-20 merimailia päivässä.
34 päivässä olemme päätyneet kartan ulkopuolella.
Siellähän on vain Etelä-Amerikka. Ja sinne kestää...
Vähintään kahdeksan kuukautta.
Tai sitten virta vie meitä mantereen mukaisesti pohjoiseen -
mutta kaukana maasta. Siitä tulee 1000 merimailia lisää.
1000 merimailia? - Niin.
Odottakaa rauhassa. Teistä tulee kuuluisia.
Mitä helvettiä puuhaat?
Kirjoitatko muistelmia? - En ole vielä päättänyt.
Ehkä tästä tulee kirja tai rakkauskirje exälle.
Rose-Noellelle? Muijalle, jonka mukaan nimesit paattisi.
Miksi hän jätti sinut?
Ei hän jättänyt minua. Hän kuoli lento-onnettomuudessa.
Hän oli tulossa tapaamaan minua.
Rose-Noellen jälkeen on ollut useita naisia.
Liian monta.
Sinähän oletkin varsinainen saalis.
Tervejärkinen, komea, nuori, normaali.
Tervejärkinen! - Riittää, Rick.
Otetaanpa erä. - Sopii.
Hyvä idea. Minä pelaan voittajaa. - Haista paska.
Ota iisisti. Hän on rasittava, mutta... - Ei mitään muttia.
Aloitetaan.
"Rakas Heather, jos tulen kotiin..."
Phil? Kerrotko sinä vai kerronko minä?
Mitä?
Tekisit tuota ulkona. - Siellä tuulee.
Phil pudotti vavan.
Se oli ainoa kalastusväline.
Ensin meni hyvä veitsi ja nyt vapa.
Kuinka tyhmä oikein olet? - Pyydän anteeksi.
Ei auta. Olet ahne, piereskelevä sika.
Pää on täynnä ruhjeita.
Milloin aiot oppia, että katto on matalalla?
Haluan kotiin.
Karenin luo. - Ei hätää, Phil.
36. PÄIVÄ
Katsokaa tätä.
Olen miettinyt vedenkeruujärjestelmää.
Muoviputkia on ponttonisssa vaikka kuinka. Mitä sanotte?
En ymmärrä...
Miten aiot pätkiä putket?
Hyvä kysymys.
Mitä jos tehdään rungosta keruupinta -
ja laitetaan puuta tähän -
ja tähän?
Tehdään reikä tähän -
ja tähän.
Aivan...
Hyvä idea.
Onhan sinusta jotain hyötyä.
Onko meillä puuta?
Tässä.
Ihminen selviää kauan ruoatta mutta ei ilman vettä.
Vesisannos oli kutistunut reiluun puoleen desiin päivässä.
Mutta vesi alkoi loppua.
Kärsimme janosta ja alkavasta kuivumisesta.
Mikä tuo on, Rick?
Vene.
Jahti.
Signaali tänne äkkiä!
Vauhtia.
Se on liian kaukana. Ei tuonne asti näy.
Aggregaatin polttoainetta. - Mahtava veto.
Menkää kauemmas.
Leyhytä tällä.
No niin.
Unohtakaa koko juttu. Se hävisi jo.
Täällä ei pitäisi olla tuollaisia jahteja. Tuo on merkki.
Merkki siitä, ettei ollakaan lähellä Etelä-Amerikkaa.
Merkki Jumalalta, että me selviämme.
Nyt riittää. Tulee päänsärky.
Kaikella on tarkoituksensa. Jahti ilmestyi meidän tahdostamme.
Kuten se myrsky? Helvetin hullu.
Jumala tietää, mitä tiedät.
Kaikki tulee sisimmästä. Turha panna hanttiin.
Sanakin vielä, niin tungen tämän kurkkuusi.
Rick...
Kiitos, Jumala, tähänastisesta ja tulevasta.
Rose-Noelleen ei ole vieläkään saatu yhteyttä.
Se lähti Pictonista 6. Kesäkuuta neljä miestä kyydissään.
Aluksen piti saapua Tongalle kuun puoliväliin mennessä.
Siitä on jo kuusi viikkoa.
Turhista etsinnöistä huolimatta niille vaaditaan jatkoa -
vaikka julkisia varoja on käytetty jo liiankin kanssa.
40. PÄIVÄ
Se oli siinä.
Vettä sataa!
Sataa!
Hakekaa pullot.
Pullot!
Kiitos, Jumala.
40 päivää erämaassa.
Kiitos.
Katsokaa tätä.
Kiitos, Jumala.
He ovat elossa ja matkalla.
Kotiinko?
Onko Rickillä valkoinen palmikkoneule?
Ei ole.
Näen hänet sellainen päällä. Se sopii hänelle.
Kumisaappaat jalassa... saarella.
Millä saarella?
Henget eivät suostu kertomaan. Nimessä on...
...kaksi sanaa. Viisi ja seitsemän kirjainta.
Rickin henkinen opas seisoo paraikaa takanasi.
Hän kertoo, että miehet ovat turvassa.
Tule tänne, Rick.
Kala.
Tule isukin luo.
Eipä ole enää vapaa. Millä tuo nyt napataan?
Tulepa tänne, Harry.
Perhana. Mutta kyllä se tulee takaisin.
Löysin tällaisen. - Täydellistä.
Entä tämä? - Muuta ei tarvita.
50. PÄIVÄ
Harry on tuolla. Haavi tänne.
Tuolla pöydän luona.
Tulehan tänne, Harry.
Hitaasti...
Tulehan nyt, Harry.
Rauhallisesti, Jim.
Kiinni on!
Sain sen.
Ota se.
Anna tänne.
Olet ihana, Harry.
Varjele... - Harry on herkkua.
Toivottavasti Harryllä on paljon kavereita.
Ei täällä pitänyt olla kalaa. - Kyllä niitä nyt tulee.
Ne tulevat syömään rungon merirokkoa.
Milloin tsekkaat kaasusäiliöt? - Ne ovat varmaan syöpyneet.
Yksikin virhe, niin lennetään taivaan tuuliin.
Nautitaan siitä, mitä meillä nyt on.
Saisimme olla kiitollisia.
Kiitos Harrystä, Jumala.
Auta Johnia löytämään sisimpänsä, jotta saadaan kaasua.
Aamen.
Harryn kavereita alkoi ilmestyä laumoittain.
2,5 kuukaudessa Rose-Noellesta oli tullut kelluva riutta.
Ruokalista laajeni. Merirokkoa, levää ja piikkimakrillia.
Kasapäin makrillia.
Kuvittele, miltä tämä maistuu paistettuna.
En luovuta, ennen kuin haet ne kaasusäiliöt.
Minä kaivan ne esiin, jos sinä et.
Et halua sitä. Veneellesi saattaisi käydä huonosti.
Hyvä on.
Avaa hana, Jim.
Kaasua.
Eikö sinun pitäisi rukoilla, John?
Varovasti. - Maistakaapa.
Ihan erikokoisia paloja. - Kuka saa isoimman?
Ne ovat suurin piirtein samaa kokoa. - Paskat.
Sinulla on huomenna synttärit, Rick. Sinä saat valita.
Sinä saat isoimman palan, Phil.
Kiitos.
Sairaan hyvää.
Tämä olisi voitu tehdä kuukausia sitten.
Hän tiesi tarkkaan, missä kaasu oli, mutta pakotti meidät odottamaan.
Kaikesta pitää taistella. - Totta.
Mikään ehdotus ei kelpaa. Hän kiristää sillä, että tuntee veneen.
Pääasia on se, että meillä on kaasua ja lämmintä ruokaa.
Se on mahtavaa. - Alat kuulostaa ihan Johnilta.
Mikä sinua riivaa? Hän on hoitanut kaiken.
Olisit kiitollinen. - Haista paska!
Miksi puolustelet häntä, senkin nynny jenkki?
Jessus sentään.
Rickin mieliala musteni valoi- sammasta tilanteesta huolimatta.
Hän oli entistä arvaamattomampi.
Edes Jim ei säästynyt hänen raivokohtauksiltaan.
75. PÄIVÄ
Katso.
Mitkä mehevät rintapalat.
Paistettua kanaa. - Napataan se.
Jees!
Kiinni on!
Albatrossiburritoja -
ja tomaattisosetta.
Herkullista. - Olet taiteilija, Jim.
Mitä tapahtuukaan, jos tappaa albatrossin?
Vanha merimies päätyy merelle ikipäiviksi.
Mutta se merimies ei paistanut lintua.
Ruokaa on niin paljon, että voitaisiin kutsua vieraita.
Hyvää syntymäpäivää.
Hieno, Rick. Pysyt vartiossa lämpimänä.
Hän on vanha veikkonen, on vanha veikkonen.
Hän on vanha veikkonen, ystävämme ikuinen.
Hip hip. - Hurraa!
Mikä hätänä?
Paras mahdollinen syntymäpäivä.
Jotenkin järjetöntä olla onnellinen täällä.
Moni meistä on purjehtinut ja moni tuntee John Glennien.
Etsintöihin ei enää heru rahaa -
joten rahat pitää kasata itse. 15000 dollaria lentotuntia kohden.
Muistaako kukaan mitään, mitä hän sanoi reitistä?
Kuulitko sinä ihan varmasti Johnin äänen?
Puhuja ei tunnistautunut. - Mutta sanoi "Rose-Noelle"?
Kyllä minusta. - Puhut paskaa.
Valheesi takia etsittiin Kermadecsaarilta.
John suunnisti niiden mukaan. - Paskapuhetta.
Karen oli myös paikalla.
Häiriöiden takia oli vaikea saada selvää.
Ei tiedetä mistään mitään.
Etsitään tästä linjasta 300 merimailia itään.
Rose-Noellea etsitään ystävien ja sukulaisten rahoituksella.
Vene on ollut kadoksissa melkein kolme kuukautta.
ROSE-NOELLEN MIEHISTÖ JULISTETTIIN HUKKUNEEKSI
Kolme kuukautta siihen meni, kunnes meistä tuli tiimi.
Jokaisella oli roolinsa. Meillä oli ruokaa ja vettä.
Olisimme voineet jatkaa ikuisesti.
Kohta tarvitaan isompi vene.
Muille oli turha edes kertoa. Laiva oli liian kaukana.
Parempi säästää heidät pettymykseltä.
118. PÄIVÄ
Rick!
Tule tänne, Rick!
Mitä nyt? - Kerro sinä.
Ei voi olla totta.
Mitä nyt?
Hitto soikoon. Maata!
Maata näkyvissä.
Nauti näystä, John.
Matkaa on varmaan 10 merimailia.
John?
Kaikki hyvin?
John.
Katso nyt. Tuo on totta.
En osannut kuvailla, mitä tunsin.
Helpotusta, riemua, pettymystä.
Tiesin vain, että se oli päättymässä.
Ehkä minä pelkäsin juuri sitä.
En osannut sanoa.
Toisilla oli elämä, johon palata.
Minun elämäni oli täällä, Rose-Noellen raunioissa.
Minulla ei ollut muuta paikkaa, mihin mennä.
119. PÄIVÄ
Löimme varmaan ennätyksen. - Minkä?
119 päivää kaatuneessa veneessä on varmaan ennätys.
Mitä väliä sillä on? - Teistä tulee kuuluisia.
Yritetään päästä ensin maihin. - Minä haluan perheen luo.
Ei voi olla. - Mikä?
Kävimme lapsena lomalla Great Barrier Islandilla.
Tuo huippu muistuttaa Hirakimataa.
Barrier Islandin vuorta.
Kaikki vuoret näyttävät samalta. Tuon täytyy olla Etelä-Amerikkaa.
Kyllä se on Hirakimata.
Ajelehdimme tuhansia merimaileja eri suuntaan.
Ehkä olet väärässä.
Maihinnousu on aina vaarallista.
Kun meri hakkaa rantaa, vesi on täysin myllerryksessä.
Tuuli ja virtaukset vetävät rantaan magneetin lailla.
Ota tämä, John. - En tarvitse sitä.
Laita tämä päällesi, helvetti soikoon.
Ranta oli vieressä, mutta koska venettä ei voinut ohjata -
olisimme voineet ajautua karikkoon.
Mikä tuo oli? Masto varmaan osui pohjaan.
Jos masto läpäisisi rungon, vene saattaisi hajota.
Pakko päästä pois. - Rauhoitu. Olemme hyvissä käsissä.
Minä lähden uimaan.
Minä tulen mukaan. - Se on liian vaarallista.
John!
Ui takaisin, John. Tuolla on hai.
Ui!
Vauhtia!
Tule, John.
Olin voimaton.
Löin pääni ja polvi muljahti, mutta olin kunnossa.
Kuukausien vaarojen ja myrskyjen jälkeen -
ajelehdimme rauhallisesti rantaan.
Kun Rose-Noelle pysähtyi -
me hyppäsimme veteen ja kahlasimme rantaan.
Mitä teet, John? Rukoiletko?
Murehditte turhaan. Oli selvää, että pelastuisimme.
Kiitetään Jumalaa.
Ollaan kiitollisia, että selvisimme.
Mitä minä sanoin.
Maata jalkojen alla.
Hieno tunne.
Emme olleet missään kohtaa vaarassa. Kiitos sinulle.
Entä kassi? Näkyykö sitä?
Mennään.
Nyt mennään, John.
John.
Eikö tuo ole maorihehkupuu?
Selvä merkki Uudesta-Seelannista.
Tännepäin. Tuolla on polku.
Voi luoja.
Huhuu. Ovi on lukossa. Rikotaanko ikkuna?
Ei, jossain on varmaan avain.
Jestas, tuoli...
Persikoita!
Ei ole yhteyttä.
Olin varmaan shokissa siitä, että olin pitkästä aikaa talossa.
Vieläkö luulet, että ollaan Etelä-Amerikassa?
En pystynyt iloitsemaan ja nauttimaan ruoasta.
Mietin vain avutonta Rose-Noellea lahdenpoukamassa.
Olisin halunnut palata, mutta voimat eivät riittäneet.
Jessus... - Otatko lisää?
Kiitos.
Kippis.
Miten menee? - Kunhan kokkailen.
Tarvitsetko apua? - En, kiitos.
Kippis.
Täällä sitä syödään herkkuja hienossa talossa.
Ollaan onnenpekkoja.
Niin ollaan.
Malja.
Huomenna etsitään puhelin ja lähdetään kotiin.
Tuskin ollaan enää ikinä nelisin.
Ei ainakaan näin.
Kiitos sinulle, John, että hoidit meidät turvaan.
Sinun ansiostasi Rose-Noelle oli kuin antelias äiti.
Johnille.
En tajua, miten olit niin varma pelastuksesta.
Äläkä ala jauhaa typeriä juttujasi...
Pakko myöntää, että olit lopulta oikeassa.
Olette rakkaita, ja toivottavasti...
Toivottavasti voidaan kaiken tämän jälkeen -
pysyä ystävinä.
Kuuluisina ystävinä. Saamme mitalit.
Ystäville. - Hetkinen, jälkiruoka.
En saa unta.
Miten pää voi? - Särkee.
Tullaan...
Voinko auttaa teitä?
Keitä olette ja mitä teette täällä?
Missä ollaan? - Miten niin?
Great Barrier Islandilla.
Mitä ihmettä? Keitä olette? - Rose-Noellen miehistö.
Sen kadonneen kolmirunkoaluksen? - Niin.
Eikä...
Teidän piti olla kuolleita.
Tosi mahtava nähdä.
POLIISIASEMA
Jos ette olisi osuneet poukamaan, olisitte kuolleet.
Eipä käynyt niin.
Haloo. - Onko Heather siellä?
Puhelimessa.
Rick? - Minä täällä.
Anteeksi, en tunnistanut ääntäsi.
Oletko siellä? - Olen!
Kulta? Oletko se oikeasti sinä?
Kyllä se olen minä.
Ollaan Great Barrier Islandilla ja lähdetään kohta Aucklandiin.
Hypätkää ensimmäiseen koneeseen. - Kyllä. Rakastan sinua.
Isi soittaa, Mattie.
Nähdään pian.
Lähtösatama? - Picton.
Veneen kaatumispäivä?
Haloo? - Minä täällä, Martha.
Oletko siellä? - Totta kai.
Meidät tuodaan Aucklandiin. Voisitko tulla sinne?
Voisitko, Martha? - Okei.
Okei, hei.
Sanoit, että näitte rahtialuksen.
Kuunnelkaa.
Kyllä, halinalle täällä.
Hei, kulta. On ollut ihan kamala ikävä.
Hyppää Aucklandin lennolle mahdollisimman pian.
Rakastan sinua älyttömästi.
Sinun vuorosi, John.
Pelkäsitkö, ettette selviä? - En kertaakaan.
Mikä sen selittää? - Vankka usko.
Herra Glennie? Ross Laing merenkulunvalvonnasta.
Kapteeni McKinley. Saammeko esittää pari kysymystä?
Pidittekö lokikirjaa? - Just joo.
Tiedättekö, missä se on? - Tämä tuli täysin yllätyksenä.
Oletteko tosissanne? Eikö tämä voi odottaa?
Haluatteko, että uskomme tarinaanne? - Kaiken sen jälkeen.
Mitä soitte ja missä nukuitte merellä?
Rick?
Olimme kokeneet uskomattomia, mutta meitä epäiltiin.
En tiedä, mitä he tekivät, mutta eivät he merellä olleet.
Se oli vasta alkua. Emme osanneet aavistaakaan.
Kukaan ei uskonut meitä.
Hitto! Lopeta, Mattie.
Miten miesnelikko jaksoi uskoa tulevaan merellä ajelehtiessaan?
Viranomaiset aikovat jäljittää Rose-Noellen reitin tietokoneella.
He ovat ihan liian hyvässä kunnossa.
Helvetin huumekuriirit. Syöttävät meille pajunköyttä.
En usko sanaakaan. Kyllä joku heidät olisi nähnyt.
Mahdotonta niissä olosuhteissa siihen vuodenaikaan.
Yksikään vene ei pysy pinnalla niin kauan.
Pelastuksen tuottama ilo jää vakavien kysymysten varjoon.
Liikenneministeri on määrännyt miesten väitteet tutkittaviksi -
sillä ne ovat herättäneet laajaa epäilystä.
Mitä sanot niille, jotka eivät usko sinua, John?
Onko olemassa toinen tarina?
Minulle on ihan sama, mitä muut ajattelevat.
Tule katsomaan, Jim. John on telkkarissa.
Selvisimme avomerellä, koska olimme varovaisia -
käytimme järkeä ja huolehdimme toisistamme.
Olen ikuisesti kiitollinen Philille, Rickille ja Jimille.
He olivat niissä olosuhteissa paras mahdollinen miehistö.
Jos katsotte tätä... Kiitos teille.
Ihme tuli kuin tilauksesta.
Glennie väittää veneen kaatuneen... - Paskapuhetta.
Rose-Noelle selvisi merellä 119 päivää -
mutta hajosi eilen myrskyssä.
Glennie palaa hylyn luo tutkijoiden kanssa -
jotka yrittävät selvittää Rose-Noellen viimeisen matkan.
Tom.
Kappas.
Ehkä olin väärässä.
Ehkä Uuden-Seelannin ilmiömäisin eloonjäämistarina.
Miten neljä miestä ajelehti kaatuneessa veneessä -
melkein neljä kuukautta ja selvisi siitä hengissä.
Tarina oli niin uskomaton, että jotkut epäilivät sitä.
Mutta tänään julkaistu raportti todistaa tarinan todeksi.
Yksityiskohtainen tieteellinen tutkimus todistaa -
että tarina on täysin totta ja yksi ällistyttävimmistä.
Rose-Noellen kippari kuvailee raporttia perusteelliseksi.
Se vastaa joidenkin epäileviin kysymyksiin.
Kahdeksan kuukautta myöhemmin Rick kuoli aivokasvaimeen.
Jim hoiti häntä ja opiskeli sen jälkeen sairaanhoitajaksi.
Phil palasi merille, seilasi Tyyntämerta ja sai lapsen.
Vaikka olimme selvinneet koettelemuksesta yhdessä -
en nähnyt Rickiä, Jimiä enkä Philiä enää ikinä.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Suomennos: Scandinavian Text Service 2016